TNP -informacijska točka v čitalnici |
Pravljični dan v Zlatorogovi deželi
Prvošolci smo se v četrtek, 1. junija, odpravili v Zlatorogovo pravljično deželo. Ob res prijetnem vodenju ge. Marije Krkoč, smo spoznavali bohinjska pravljična bitja, izvajali različne gibalne naloge, hodili miže, premikali velike skale in predvsem začutili prelepo naravo ob domačem Bohinjskem jezeru.
Res prekrasen dan, poln pozitivne energije, smo zaključili s panoramsko vožnjo z bohinjsko ladjico.
To bo potrebno še kdaj ponoviti!
Učiteljice in vzgojiteljica 1. razredov
Avtorica fotografij Sabina Jeklar
Korak naprej k varnemu kolesarjenju petošolcev
Učenci petih razredov so v petek, 2. junija uspešno opravili še zadnji del kolesarskega izpita, in sicer vožnjo v prometu, kar predstavlja zadnji korak na poti k samostojnosti v cestnem prometu. Po opravljenih izpitnih vožnjah so učenci četrtih razredov z razredničarkama pripravili kulturni program, sledila je slovesna podelitev kolesarskih izkaznic. Za zaključek smo se odpeljali do Ribčevega Laza na zaslužen sladoled.
Opravljen kolesarski izpit je pomemben mejnik v življenju učencev, saj si želijo postati varni, odgovorni in samozavestni kolesarji. Znanje in veščine, pridobljene med pripravami na izpit, jim omogočajo varno kolesarjenje v prometu ter spodbujajo prometno varnost in trajnostno mobilnost.
Učencem, ki so uspešno opravili izpit, iskreno čestitamo in jim želimo, da s kolesarjenjem pridobivajo izkušnje v prometu ter postajajo vedno bolj pozorni in odgovorni udeleženci v prometu. Zahvaljujemo se policistu in redarjema, ki so pomagali pri izvedbi kolesarskih izpitov.
Besedilo in fotografije: Monika Zupanc
Obisk Turčije (Erasmus+)
Projektna aktivnost – sledenje na delu – je potekalo na šoli Barbaros v Turčiji. Šola se nahaja v kraju Golcuk v okrožju Koaceli blizu mesta Izmit. V enem od prejšnjih projektov smo na mobilnosti spoznali udeleženko iz Direktorata za šolstvo v tem okrožju, ki je tej šoli predlagala, da se predstavniki udeležijo sledenja na delu pri nas na šoli. Ob dogovarjanju za program smo se medsebojno spoznavali in ker smo tudi mi pisali vlogo, smo tudi mi njih vprašali, če lahko pridemo k njim na aktivnost sledenja na delu. Privolili so in seznanili smo jih z našo projektno idejo ter sestavili učni sporazum.
Skozi program smo spoznali njihovo šolo. Šola Barbaros je osnovna šola, do četrtega razreda in vključuje tudi vrtec. Učencev je okrog 1000, strokovnega osebja več kot 30, poleg tega pa še pet »služabnic«, ki skrbijo za čistočo, pomoč pri razdeljevanju hrane in pomagajo pri drugih dodeljenih opravkih. Ravnatelj ima dva pomočnika. Šola obsega dve večji stavbi, spredaj je veliko dvorišče, za šolo pa šolski zeliščni vrt. Šolski okoliš je gosto naseljen, večina učencev prihaja v šolo peš, zato po opravljenem pouku ni čakanja na avtobuse ali na druge aktivnosti. Pouk se pričenja okrog devetih, šolska ura traja 40 minut, odmor pa 15. V času odmora gredo učenci praviloma ven, se družijo, delno so vodeni s strani učiteljic, ki učence vodijo v priložnostnih družabnih igrah. Telovadnice nimajo. Razgibajo se na velikem dvorišču, ob slabem vremenu pa v učilnicah. V popoldanskem času so nam prikazali institute, ki jih učenci lahko obiskujejo in sicer Center za nadarjene v Izmitu. Po njihovih kriterijih je nadarjenih, ki so do obiskovanja tega centra upravičenih manj, kot je pri nas evidentiranih nadarjenih. Tudi identifikacija poteka malo drugače. Oni govorijo o splošno nadarjenih, nadarjenih za glasbo in nadarjenih za umetnost. Taki centri so povsod po Turčiji, ta v Izmitu slovi kot dober, saj ima že dolgoletno tradicijo. Učitelji, ki tam poučujejo, so predhodno opravili posebni dodatni izpit za to delo.
Blizu šole Barbaros pa je še en center – »Science and Art center« -, ki pa ga po pouku lahko obiskujejo vsi učenci. Tam imajo na voljo učitelje za različne dejavnosti. Dejavnosti so bogato obiskane, včasih se učencem pridruži tudi njihova učiteljica razredničarka. Obiskali smo tudi muzeje v bližini, kamor vodijo tudi njihove otroke. V bližini šole je bil to Kaligrafski muzej, v Izmitu arheološki muzej in muzej izdelave papirja, ki je največji tovrstni muzej na svetu. Prej je bila to tovarna papirja.
V šoli smo prisostvovali pri različnih urah pouka. Ura učenja branja je vsebovala pogovor o prebrani knjigi. Učenci so odgovarjali samozavestno, počakali so na vrsto. Vsebina knjige se je navezovala na sprejemanje drugačnosti in učiteljica se je navezala na sprejemanje in odnos do Sircev in drugih migrantov, ki jih je na tej šoli precej. Zanimiv je bil prikaz načina integriranja Sircev in drugih učencev, imajo učiteljico, ki jih uči jezika in ob določenem znanju se potem vključijo v ustrezni razred. Imajo tudi predmet, v sklopu katerega učitelj sam vključuje vsebine po njegovem izboru in njegovih zmožnostih. To so dodatne računalniške vsebine, miselne igre, ročne spretnosti in npr. priprave za proslave in slovesnosti. Mi smo bili tam ravno v času praznovanja mladosti, praznik (25. maj) je uvedel njihov voditelj Ata Turk. Na praznični dan so sicer prosti, proslava pa je bila v tednu, ko smo bili mi tam.
Dvakrat na leto se kolektiv druži ob večerji in takrat povabijo tudi upokojene delavce. Eno od srečanj je potekalo v času našega obiska. Povabili so tudi nas, kraj tega srečanja je bil malo oddaljen od naselja Golcuk, peljali smo se ven iz gosto naseljenega kraja do podeželja, kjer je bilo za tako slovesno priložnost lepše okolje.
Besedilo: Urška Repinc
Fotografije: Robert Jensterle
V slogu našega junaka
V petek, 26. 5. 2023, so imeli učenci devetih razredov še predzadnji športni dan, preden nas bodo čez dobra dva tedna zapustili. Tema je bila tokrat kolesarjenje oziroma spoznavanje možnosti, ki jih Bohinj za ta lep šport ponuja. Učitelja športa sta skrbno izbrala dve destinaciji – ena je bila bolj primerna za začetnike in tiste malo slabše kondicijsko pripravljene, druga pa je bila tako imenovana kraljevska.
Na Voje, vse do zatrepa doline, kjer se bohoti mogočni Slap Voje, nas od osnovne šole sprva vodi kolesarska pot, v Stari Fužini pa se moramo priključiti na cesto, ki pelje mimo parkirišča na Vorančkojci vse do koče na Vojah. Cesta ni preveč prometna, bolj strmo pa se vzpne le na nekaj krajših delih. Vsega skupaj se je v eno smer nabralo 13 kilometrov in 340 višinskih metrov.
Ob imenu Zajamniki vsak pomisli na lepo razglednico idiličnih stanov, ki jih v ozadju varujejo prekrasni vršaci naših Julijcev. Ta misel se kar hitro spremeni, ko v isti stavek dodamo še kolo. Vsak »Bohinc« namreč pozna cesto na Uskovnico in še malo naprej, ki v svojih 20 kilometrih premaga slabega tisočaka višine. Za to varianto se je odločilo 16 pogumnih fantov, ki so višince premagovali, kot da jih sploh ne bi bilo. Ker je vedno potrebno nekje začeti, so organizirali tudi prvo tradicionalno dirko Praprotnica – Zajamniki, ki jo je dobil Jure Kralj, pred Mihom Gašperinom, tretji pa je na Zajamnike prisopihal Matej Kalita.
Za kolesarjenje smo imeli idealno sončno vreme, samo pot pa tako ali tako pred hudo pripeko varujejo krošnje dreves. Doma smo bili ravno pravi čas, da smo si lahko ogledali kraljevsko etapo italijanskega Gira, ki je imel ta dan cilj v okolici dolomitskih lepotic Treh Cin.
Avtor besedila in fotografij: Nejc Pogačnik
Poletna pripeka in vodna osvežitev
Zadnji četrtek v maju je že vrsto let rezerviran za državno šolsko prvenstvo v velikem kanuju. V čolnu je naenkrat 7 tekmovalcev, ki nato tekmujejo proti ostalim posadkam. V prvi vožnji na 200m je pomemben čas, saj le ta odloča o potnikih v izločilne boje. Sledijo vožnje na izpadanje, vse do velikega in malega finala. Tudi tokrat smo bili Bohinjci najštevilčnejši, saj smo v Brežice, blizu istoimenske hidroelektrarne peljali kar 38 učenk in učencev.
Trening na domačem jezeru se je še enkrat več obrestoval, saj je naših 5 čolnov delovalo uigrano, krmarji pa so suvereno opravljali svoje zahtevno delo. V konkurenci 15 ekip starejših učencev (od 7. do 9. razreda), je Bohinj 3 dosegel peto mesto, Bohinj 2 je bil tretji, Bohinj 1 pa je osvojil naslov državnega prvaka. Pri mlajših učencih (do 6. razreda) je v konkurenci petih čolnov Bohinj 2 Mlajši osvojil 4. mesto, Bohinj 1 Mlajši pa osvojil naslov državnega prvaka.
Najbolj nas veseli dejstvo, da je ekipo krasil zavidanja vreden ekipni duh, saj so prav vsi čez celotno tekmovanje delovali v duhu “vsi za enega, eden za vse”. Navijali so eden za drugega in se skupaj veselili uspehov.
Posadke poimensko:
Bohinj 1: Žiga Žmitek (krmar), Gaber Jurkovič, Vasja Zupanc, Jure Zakrajšek, Ayden David Hibell, Ažbe Hodnik, Maks Repinc, Manca Ravnik
Bohinj 2: Izak Urh (krmar), Bine Prešeren, Tevž Poklukar, Tim Korošec, Marcel Preželj, Miha Gašperin, Nejc Rozman
Bohinj 3: Tevž Sodja (krmar), Amadej Erlah, Mark Stare, Izidor Čemažar, Marcel Kal Kelc, Klemen Sitar, Marcel Štros
Bohinj 1 Mlajši: Eva Habjan (krmarka), Ela Klešnik, Tinkara Smukavec, Žiga Soklič, Liam Šurc, Gaber Sodja Voršič, Nace Rožič, Tinkara Pertnač
Bohinj 2 Mlajši: Nika Fajfar (krmarka), Neža Ravnik, Vida Odar, Matjaž Alič, Ana Gašperin, Sara Langus, Ema Jagnjič, Maja Grm
Fantje in dekleta, čestitke, super ste!
Avtor besedila in fotografij: Nejc Pogačnik